Практично кожна людина знає, хто такий Штірліц, а анекдоти про нього існують близько півстоліття. Вони не тільки пережили радянську епоху, а й продовжують поширюватися в XXI столітті. Пошукова система Google за запитом видає понад 221 тис. результатів. І це не тільки жарти радянських часів. У нових анекдотах герой користується інтернетом і знає про подвійну бухгалтерію, з’являється на значущих подіях сучасності. Представляємо добірку, в якій тільки найсмішніші анекдоти про Штірліца.
Після виходу в ефір у 1973 році телефільму «Сімнадцять миттєвостей весни» кожен впізнав ім’я Штірліца, а народ взявся вигадувати анекдоти про цю відому особистість. Старі герої радянського фольклору на кшталт Петьки і Василя Івановича поступилися місцем новим, у яких фігурували герої телефільму.
Найкращі жарти про Штірліца радянського періоду можна розділити на кілька груп:
Звання Штірліца — радянський полковник, однак він змушений був видавати себе за нациста. На цей рахунок існує не один анекдот про Штірліца:
23 лютого Штірліц одягнув свою стару улюблену будьонівку, взяв у руки червоний прапор і, співаючи революційні пісні, пішов до рейхсканцелярії. Ще ніколи Штірліц не був так близький до провалу.
Штірліц прийшов додому, наглухо зачинив усі двері та вікна, опустив світломаскувальні штори, розтопив камін і пустив воду у ванній. Тільки після цього він відімкнув сейф, дістав звідти пляшку горілки і тарілку салату. Пляшку він випив прямо з горлечка — гвинтом, а потім трохи подумав і тихо впав обличчям у салат. Голос Копеляна за кадром: «Тільки один раз на рік — 23 лютого — полковник розвідки Максим Ісаєв дозволяв собі згадати про те, що він офіцер Радянської армії!»
Швейцарія, Берн. Штірліц і пастор Шлаг сидять у ресторані. Пастор, помітивши, що Штірліц їсть руками, робить зауваження: «Пане Штірліц, ковбасу треба брати виделкою». Голос за кадром: «Штірліц, звичайно, знав, що ковбасу треба брати виделкою, але йому так хотілося хоч мить побути самим собою».
Ці старі анекдоти розкажуть про привілеї, витверезники, особливості оформлення на роботу, суботники, партійні внески та інші аспекти життя в Радянському Союзі.
Ось найкращі приколи про Штірліца і СРСР:
Коли у відділі РСГА, де працював Штірліц, давали зарплату, він брав її без черги. Усі дивувалися цьому. Штірліц розумів їхнє здивування. Вони ж не знали, що Герої Радянського Союзу обслуговуються позачергово.
Штірліц прокинувся в тюремній камері. Він абсолютно не пам’ятав, як сюди потрапив, яке сьогодні число і яка в місті влада. Після довгих роздумів він нарешті вирішив, що, якщо увійде гестапівець, треба буде сказати: «Хайль Гітлер, я — штандартенфюрер СС фон Штірліц», а якщо ввійде радянський солдат, — представитися: «Я — полковник Ісаєв». У цей момент входить міліціонер і каже: «Ну і нажралися ви вчора, товариш Тихонов».
Мюллер запропонував Штірліцу працювати на нього. «Але я вже працюю на Шелленберга. — Як бути з трудовою книжкою?» — «А якщо завести другу?» — запропонував Мюллер. «Знаю я ваші штучки, — не погодився Штірліц. — Ви потім пришлете гестапівців перевірити, скільки в мене трудових книжок». — «З вами страшно розмовляти, Штірліц, — зізнався Мюллер. — Ви просто читаєте мої думки».
Мюллер викликає Штірліца і каже: «Завтра комуністичний суботник, явка обов’язкова». Штірліц відповідає: «Є» і, зрозумівши, що провалився, сідає за стіл і, не помічаючи здивованого погляду Мюллера, пише: «Я, штандартенфюрер фон Штірліц, насправді є радянським розвідником». Мюллер, прочитавши цей рапорт, дзвонить Шелленбергу і каже: «Вальтер, зайдіть подивіться, що ваші люди вигадують, щоб на суботник не ходити».
Мюллер: «Зізнайтеся, Штірліц, що не відмовилися б зараз посидіти де-небудь на березі Волги з вудкою?». Штірліц: «Не можу я зараз у Росію, группенфюрер, у мене партвнески за багато років не сплачено!»
У фільмі роль особистого секретаря Гітлера, з яким Штірліц довго шукав зустрічі, щоб виконати місію зі зриву сепаратних переговорів, зіграв популярний виконавець Юрій Візбор. Сюжет і харизматичний виконавець не залишилися поза увагою творців анекдотів:
Штірліц йшов коридором і несподівано зіткнувся з Борманом.
— Хайль Гітлер! — витягнувся Штірліц.
— Та повно вам юродствувати, Ісаєв, — похмуро відповів Борман.
— Яка ваша улюблена кінокомедія? — запитав Борман Штірліца.
«Волга-Волга», — ледь не ляпнув Штірліц, але вчасно виправився:
— «Фольксваген-Фольксваген»…
— Ніяк не можу, Штірліц, звикнути до того, що ви російський шпигун! — сказав Борман.
— Не варто турбуватися. Ось Ленін, наприклад, німецький.
Люди Бормана перекрили всі виходи з будинку Штірліца, але пронирливий розвідник вийшов через вхід.
Увійшовши в туалет, Штірліц виявив свіжий явно борманівський напис: «Штірліц — скотина і російський шпигун».
Штірліц старанно закреслив слово «шпигун» і написав «розвідник», а внизу приписав: «Борман — теж скотина».
— Чому ви напиваєтеся, друже Штірліц? Якби ви так не пили, ми зробили б вас группенфюрером! — каже Борман.
— Не бачу в цьому жодного сенсу, партайгеноссе! Коли я нап’юся, то почуваюся рейхсмаршалом.
Актор Леонід Броньовий зробив шефа гестапо Генріха Мюллера чарівним і незабутнім. Роль принесла акторові популярність, а Мюллера зробила одним із головних героїв циклу анекдотів про Штірліца. У них герой Броньового вельми проникливий і нерідко обізнаний про те, ким насправді є Штірліц.
Ось найкращі анекдоти про Штірліца і Мюллера:
— Штірліц, ви єврей!
— Що ви, Мюллер, я росіянин.
— А я — німецький.
«Документи на стіл! — закричав Штірліц і, розмахнувшись, врізав Мюллеру у вухо. — До речі, Мюллер, чи не знайдеться у Вас канцелярських скріпок?».
Голос Копеляна за кадром: «Штірліц знав, що найкраще запам’ятовується остання фраза. «
— Штірліце, звідки ваші пальці на валізі радистки? Тільки не розповідайте нам дурниці про те, що ви вбили крокодила, а якийсь майстер зробив із нього валізу, так і не стерши відбитків ваших пальців.
У кабінет Штірліца подзвонив Мюллер:
— Штірліц! Якщо Ви ще хоч раз будете різати на секретній документації ковбасу й оселедець, я Вам більше не дозволю красти із сейфа!
Прогулюючись лісом, Штірліц заглянув у дупло. На нього дивилися чиїсь очі.
— Дятел, — подумав Штірліц.
— Сам ти дятел, — подумав Мюллер.
Штірліц і Мюллер стояли на мосту.
— Знову сніг, — сказав Мюллер.
— Зовсім як у нас у Росії, — сказав Штірліц і подумав: «А чи не бовкнув я чогось зайвого?»
Мюллер знав, що росіяни, після того як розмішають цукор у чашці з кавою або чаєм, залишають ложку в чашці, і він вирішив простежити за Штірліцем у кафе. Штірліц розмішав цукор, витягнув ложку, поклав її на блюдце і показав язик Мюллеру.
— А ви молодець, Штірліц, — сказав Мюллер.
— Служу Радянському Союзу! — за звичкою відповів Штірліц і подумав: «Треба було і про фюрера щось сказати».
Штірліц, анекдоти про якого були актуальні в радянський період, залишився героєм фольклору і в новому тисячолітті. Цикл анекдотів про героя зачіпає зірок YouTube і актуальні світові події, в них він знайомий з героями поп-культури:
— Штірліц, відчиніть двері, — сказав Мюллер.
— Буде дути, — відповів Штірліц.
І мав рацію: за кілька хвилин до кімнати увійшов Дудь.
— Штірліце, що це за смугаста стрічка у вас прив’язана до «мерседеса»? — запитав Мюллер.
Штірліц багатозначно промовчав. Як можна було йому пояснити, що скоро День Перемоги?
— Мюллер просить Вас зайти.
«Знову про російських хакерів допитуватися буде», — подумав Штірліц.
Штірліц їв картоплю в мундирі. Війна давно скінчилася, і він не боявся її забруднити.
Тепер, після виходу кольорової версії «17 миттєвостей весни», Штірліц легко міг знайти свій будинок за червоним прапором на даху.
— Штірліце, а яка у вас цивільна спеціальність?
— Я магістр білої та чорної бухгалтерій!
Штірліц ішов лісом і почув запах гару.
«Поттер!» — здогадався Штірліц.
Штірліц знав, що запам’ятовуються тільки остання фраза і перша година корпоративу.
Штірліц викрав у Бормана важливі папери і пішов фотографувати їх у туалет. Раптом в унітазі виникає Борман:
— Штірліц, ви оточені. Зі мною тисяча солдатів.
— А зі мною техніка, — сказав Штірліц, смикаючи мотузку.
За майже півстоліття з моменту виходу телефільму народ придумав різноманітні анекдоти про Штірліца. Короткі, засновані на каламбурах, вони є характерною особливістю циклу жартів про героя. Дослідники стверджують, що саме каламбури вирізняють з-поміж решти епос, у якому брав участь Штірліц. Прикол є не один:
«Розривна», — подумав Штірліц, розкинувши мізками.
Штірліц довго дивився спочатку в одну точку, потім в іншу… «Двокрапка», — подумав Штірліц.
Штірліц безуспішно намагався встановити особу. Особистість весь час падала.
В Ізраїлі Штірліц майже одразу провалився, бо після першого заварювання викидав чайний пакетик.
Штірліц усю ніч топив грубку. До ранку грубка потонула.
Штірліц вийшов із бару, раптом він відчув сильний удар по потилиці, повернувся — це був асфальт…
Гестапо нарешті знайшло, за що заарештувати Штірліца. Будучи ще й полковником Ісаєвим, він отримував другу зарплату в радянських рублях, але не декларував її німецькому казначейству.
До Штірліца не дійшов лист із центру. Він прочитав ще раз; все одно не дійшов.
Штірліца поранили в голову, за свистом вітру він визначив, що поранення наскрізне!
Штірліц вів подвійне життя і дуже сподівався, що хоч одне з них складеться вдало.
Штірліц заліз на телеграфний стовп і, щоб не привертати уваги перехожих, розгорнув газету.
Штірліц приготувався до бою, а прийшла герл…
Штірліц їхав по Фрідріхштрассе в бік фронту. Це була вже третя машина рейхсканцелярії, яку він переганяв на Батьківщину.
Штірліц сунув вилку в розетку, але йому тактовно натякнули, що з розетки їдять ложечкою.
«Дружина пішла, — думав Штірліц. — Але я ще вужчий».
Штірліц озирнувся: хвоста не було. «Відірвався», — подумав Штірліц.
В останню суботу березня Штірліц не лягав спати, щоб перевести стрілки. В останню неділю березня Німеччина розбирала уламки поїздів.
Штірліц 16 років не бачив дружини. Мюллер і Кальтенбруннер йому дуже заздрили.
Штірліц, анекдоти про якого все ще не втрачають актуальності, був одним із головних героїв фольклору радянського періоду. У новому тисячолітті народ продовжує складати жарти про розвідника, описуючи інші реалії.
Дізнавайтеся про все першими
Підпишіться і дізнавайтеся про свіжі новини Казахстану, фото, відео та інші ексклюзиви.
Уявіть собі кімнату, наповнену сміхом, яскравими кольорами та безмежною уявою. Це світ іграшок для дівчаток…
Уявіть собі світ, де кожна людина почувається впевнено та комфортно у своєму тілі, незалежно від…
Батуты – это универсальное спортивное оборудование, используемое для фитнеса, развлечений и профессиональных занятий спортом. Все…
2 вересня 2024 року виповнюється 15 років з дня запуску Київської міської електрички. За цей…
Гей, любителі українського слова! Маю для вас гарячу новину прямо з літературної кухні. Наш славетний…
Ну що, друзі, здається, Бородянка вирішила змінити свій статус. З селища міського типу - та…